Сериалы и фильмы онлайн
Прихід в кіно звуку став зменшувати роль прийомів художньої виразності, що колись була покликана в чому, компенсувати відсутність звуку. Деякі відомі режисери і актори (у тому числі Чарлі Чаплін) виступали проти звукового кіно, або за те, щоб звук не заважав їх образотворчим експериментам, але звук дуже швидко завоював собі місце в кіно, і впродовж 30-х практично всі фільми стали звуковими. Різноманітність художніх прийомів і виразних засобів в кіно падає, зате значно посилюється роль діалогів, несучих головну змістовну і виразну навантаження в досить великій групі фільмів.
Английский кинематограф в послевоенный период можно поделить на два направления: классическое кино и кино абсурда. К классическому английскому кино относятся фильмы на исторические темы и разная экранизация классики. Крупнейшими режиссерами в этом направлении были Александр Корду и Дэвид Линн. Сэр Александр Корду – британский кинорежиссер и продюсер венгерского происхождения. В 1942 году Корду стал первым кинорежиссером, возведенным в рыцарство Британской империи. Созданная им компания "Лондон Филмз" стала одним из главных производителей английских фильмов. Восьмой ее фильм "Частная жизнь Генриха VIII" (1933), снятый самим Кордой, благодаря бытовому, пониженному юмору, а также благодаря живому исполнению главной роли Ч. Лтоном имел большой успех и стал вехой в истории английского кино, обусловив развитие целого направления в костюмном историческом фильме.