Сериалы и фильмы онлайн
Німе кіно, це загальноприйняте позначення кінематографа в перші десятиліття його історії, коли фільми виходили на екрани без синхронно записаного звуку. Саме відсутність доступної технічної можливості запису і синхронного відтворення звуку виявилося найбільш важливою обставиною, яка визначила художню специфіку кінофільмів в цей період. Відсутність у фільмах звуковій мові стало каталізатором пошуку нових можливостей організації образотворчого ряду. Завдяки цьому обмеженню склалася німа школа викладу складного сюжету засобами монтажу, з'явилися титри, основний акторської гри став специфічний вид пантоміми. До початку 1920-х років німе кіно обзавелося широким набором художніх засобів, які зумовили паралельний розвиток кількох напрямків кінематографа як мистецтва.
В 1888 г. проходили лабораторные и публичные демонстрации фильмов, но они носили случайный характер. Есть сведения, что в 1895 году проходило приличное количество сеансов движущейся фотографии, но их изобретатели, как правило, не знали друг о друге, что послужило впоследствии причиной бесконечных споров о приоритете в кино. В этом споре победили французские братья Люмьер, потому что их публичные платные сеансы оказались наиболее успешны с точки зрения коммерции. Их изобретение, синематограф, получило распространение во всем мире. Основной датой дня рождения кино является 28 декабря 1895 г., когда состоялся первый коммерческий киносеанс братьями Луи и Огюстом Люмьерами (подвал Гран Кафе на бульваре Капуцинов; Париж, Франция).