Сериалы и фильмы онлайн
Прихід в кіно звуку став зменшувати роль прийомів художньої виразності, що колись була покликана в чому, компенсувати відсутність звуку. Деякі відомі режисери і актори (у тому числі Чарлі Чаплін) виступали проти звукового кіно, або за те, щоб звук не заважав їх образотворчим експериментам, але звук дуже швидко завоював собі місце в кіно, і впродовж 30-х практично всі фільми стали звуковими. Різноманітність художніх прийомів і виразних засобів в кіно падає, зате значно посилюється роль діалогів, несучих головну змістовну і виразну навантаження в досить великій групі фільмів.
Немое кино" - общепринятое обозначение кинематографа в первые десятилетия его истории, когда фильмы выходили на экраны без синхронно записанного звука. Именно отсутствие доступной технической возможности записи и синхронного воспроизведения звука оказалось наиболее важным обстоятельством, определившим художественную специфику кинофильмов в этот период. Отсутствие в фильмах звучащего языка стало катализатором поиска новых возможностей организации изобразительного ряда. Благодаря этому ограничению сложилась "немая" школа изложения сложного сюжета средствами монтажа, появились титры, основной актерской игры стал специфический вид пантомимы. К началу 1920-х годов "немое кино" обзавелось широким набором художественных средств, обусловивших параллельное развитие нескольких направлений кинематографа как искусства.